![Tartu ülikooli Pärnu kolledži tudengid korraldasid 29. mail Apollo kinos seansi Pärnu üksi elavatele eakatele.](http://f12.pmo.ee/TxEnxnSwVYjtGVHlmmje-192Qks=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2024/06/02/16116629t1hed2b.jpg)
Nagu iseloomulik suurele osale läänemaailmast vananeb ka Eesti rahvastik. Põhjuseks nii sündimuse vähenemine, väljaränne kui üldise oodatava eluea pikenemine. UNESCO loeb eakaks alates 65 eluaastast.
Nagu iseloomulik suurele osale läänemaailmast vananeb ka Eesti rahvastik. Põhjuseks nii sündimuse vähenemine, väljaränne kui üldise oodatava eluea pikenemine. UNESCO loeb eakaks alates 65 eluaastast.
Arvestades, et pea viiendik Pärnu elanikest on eakad, saab neid pidada elujõuliseks ja mõjukaks kogukonnaks, kelle heaolu mängib rolli nii linna maine kui käekäigu kujundamisel. Kas ja kuidas meie kodulinn hoolib oma eakate vaimsest ja füüsilisest tervisest ja üldisest heaolust?
Pärnu eakatel puudub võimalus iga päev ilma „suunamiseta“ koguneda just neile mõeldud keskuses, et kohvi juua, ajalehti lugeda, endavanustega lõimuda ja vestelda. Kohaliku omavalitsuse ja päevakeskuste tähelepanu keskmes on tervise ja hooldusega seotud teenused, kuid puudub süsteemne tähelepanu, et edendada aktiivset ja sotsiaalset eluviisi. Üksikuna või “värske” eakana on keeruline leida kohta, kuhu minna: on oht jäädagi üksi. Linnakultuur ei soosi noorte ja vanemaealiste koostoimetamist ja poliitika keskendub majanduslikule aspektile nagu pensioni suurus.